I år 2022 blir fengsler drevet av private selskaper.
Kriminelle over hele verden blir utnyttet for profitt.
Fengslene er blitt en god forretning.
FLUKTEN FRA ABSALOM
Kompani, høyre.
Blikk høyre.
Blikk fram.
Blikk fram, sa jeg.
Leviticus høysikkerhetsfengsel
Dere er sendt hit fordi samfunnet ikke har bruk for dere.
Fengslene har gitt opp forsøkene på å rehabilitere dere.
Dette stedet vil være deres oppholdssted til dere dør -
- fordi døden er eneste veien ut.
Det finnes ikke mulighet for benådning. Heller ikke for flukt.
Dere er fordømt.
Aksepter det. Eller dø.
Jeg vil treffe fange 2675.
2011, Benghazi, Libya.
Du gikk rett fram til din befalshavende og drepte ham.
Du ble dømt for overlagt drap.
Du har rømt fra to toppsikre fengsler.
DNA-skanningen avslører aversjon mot autoriteter -
- og et temperament med tilbøyeligheter til voldelig atferd.
Gratulerer. Du har fått et nytt hjem.
Jeg driver et internasjonalt selskap her.
Jeg gjenvinner menneskelig avfall fra hele verden.
Jeg er flink til det, for jeg lager alle reglene.
Du vil ikke lenger ha kontakt med verden utenfor.
Ingen besøk, ingen brev. Du er død.
Bryter du noen av reglene mine, vil du finne et liv etter døden.
Et smertefullt liv.
Har du noe å tilføye?
Vend meg aldri ryggen igjen.
Kom igjen.
Takk.
De er til deg.
Ta dem. Skynd deg.
Ikke spis dem ennå, du blir tatt.
De vet alt.
Våre elektriske signaler avslører oss. Dem vi har i hjernen.
De har computere i veggene.
De vet hva vi tenker.
Ikke tenk.
- De kommer etter meg. De vet. - Hva?
- De skal hente meg. - Det er ikke til deg.
- De kommer for å hente meg. - Slapp av.
De vil du skal gjøre det. De kommer tilbake.
Hvor bringer de ham?
- Absalom. - Hvor?
Absalom. Der drapsmennene er konger. Tennene deres er som kniver.
Menneskekjøtt er seigt. De flyr fra trærne...
Vær stille.
Hamstring av mat er et alvorlig regelbrudd.
Dere får nok til å overleve. Ikke mer...
...ikke mindre.
Straffen for dette regelbrudd:
Ti elektrosjokk.
Fange 2675.
Du skal utføre straffen.
Ni til, takk.
Begynn.
Ta den opp.
Fem sekunder, og han er død.
Du kjenner meg ikke godt nok til å tvile på meg.
Så ta den opp.
En...
To...
Tre...
Fire...
Fem...
Bra.
Du kan begynne.
Stopp!
T1 er over Absalom. De anmoder om landingskoordinater.
Dropp ham ved sektor fire.
- Fange 2675 er levert. - Fint.
Stopp!
Legg den tilbake.
Bra.
Er det ikke vakkert?
200 luksusrom.
Oppvarmet utendørsbasseng og en svært profesjonell stab.
Jeg beklager, jeg er uhøflig.
Jeg er Walter Marek, daglig leder. Velkommen til ferieparadiset.
- Håper dere tar kort. - Vi tar alt.
Jeg har planlagt en timeplan med varierende aktiviteter for deg.
- Shuffleboard? - Vannsport.
Aktivitetene kan være krevende, så vi utvelger klientellet nøye.
Vi ser helst at de holder et minstekrav med fysiske egenskaper.
For å få fart på pulsen din, tenkte vi:
Fem minutter i bassenget med Ralph, vår avdelingsleder for vannsport.
God fornøyelse.
Det var da høyst merkverdig.
Ikke helt hva vi forestilte oss, men...
Merkverdig!
Jeg kunne trenge en som deg i staben min.
Det har visst dukket opp en ledig stilling.
Tenk på det. Luksusrom, gratis mat.
Det du kan fange, drepe og spise.
- Hvordan er helsetilbudet? - Gjennomsnittlig levetid er...
Seks måneder?
Jeg har vært her sju år.
- Hva om jeg sier nei? - Det ville være svært skuffende.
Men om du må gå, skal jeg ikke hindre deg.
- Jeg kunne vel trenge treningen. - Jeg blir.
Jeg blir.
Om du lover å ansette en ny livvakt.
Vil du ha? Vil du ha?
Kom dere vekk!
Det var temmelig dumt gjort.
La ham gå.
Farvel!
- Ja? - En beskjed fra øya.
Fange 2675 er i live. Han er hos innenforfolket.
Du går ikke inn dit. Aldri!
- Hvordan går det med deg? - Ok.
- Vil du sette deg? - Nei.
- Hva heter du? - Robbins.
Mr Hawkins er vår sikkerhetssjef.
Jeg blir kalt "far".
Hvordan klarte du å rømme fra utenforfolket?
- Hvorfor? - Hvordan kom du forbi fellene?
- Hva er dette for et sted? - Et tilfluktssted, mr Robbins.
De fleste av oss kom hit før utenforfolket ble så sterke.
Du er den første som har rømt fra Marek.
Og du hadde med deg et kraftig våpen.
- Hvor er det? - Det disponeres nå av oss.
Hvordan fikk du tak i det?
Jeg ble skutt på og banket opp. Jeg gidder ikke å bli forhørt.
- Dette er ikke et forhør. - Da får du ta deg av snakkingen.
Vi har dannet et nytt sivilisert samfunn her.
Vi er helt alene på denne øya.
Vi har noe andre fanger ønsker seg: frihet.
Muligheten til å ha et liv.
Du er en snarrådig kar. Vi vil at du slutter deg til oss.
Jeg vil ikke være sammen med noen. Jeg vil bare vekk fra øya.
Bring ham til Dysart.
Kraftig oksidasjon på tenningsmekanismen.
Omformeren trenger en overhaling.
Coil, løpet, siktet... Alt er ødelagt.
Coilen kan isoleres med silke, om du har.
Eller fiber fra et kornstrå.
Og løpet kan pusses med sand.
- Du kan litt om våpen, mr... - Robbins. Den nye fyren.
- Hvordan fikk du tak i den? - Gikk til sengs med eieren.
- Hva synes du? - Han er fast bestemt på å rømme.
Ja, selvfølgelig.
Du er på en øy, mr Robbins.
Den heter Absalom og ligger 32 mil fra fastlandet.
Vi har ingen vakter eller celler.
Vi er på en halvøy. Bak de trærne er havet.
På jungelsiden har vi et godt forsvar. Du vet hvorfor.
Utenforfolket. Vi tror de er omtrent 600.
Vi er nøyaktig 98.
Øya blir satellittovervåket med infrarøde søkere.
Ethvert rømningsforsøk vil bli oppdaget.
Det ligger en helikopterstyrke 8 mil unna.
De kan komme hit på noen minutter.
- Og dette kaller dere frihet? - Etter forholdene.
Betydningen er litt diffus.
Jeg beklager, men du vil være her for resten av livet.
Du kommer ingen vei med det beinet. Du vil få tid til å tenke.
Du kan enten bli her og ta din del av arbeidet -
- eller søke lykken der ute.
Føttene dine! Tørk av føttene.
Gjennomsnittsfoten til en mann har over 600 millioner bakterier.
Jøss! Så vi snakker om 1,2 milliarder?
Bihulebetennelse, øyebetennelse og bronkitt er ikke noe å spøke med.
Vi har ikke antibiotika her. Ingen penicillin.
En sterk øyebetennelse kan være dødelig her.
Ok, det skal jeg huske på.
- Hvem er du? - Tom King. Tar meg av nykomlingene.
Du finner det du trenger i den kommoden.
Jeg foreslår en grundig munnhygiene. Tannråte florerer.
Vask munnen før barbering. En infeksjon er dødelig.
"Far" sendte over litt salve til beinet ditt.
Vemmelig.
- Hvorfor kalles han "far"? - Det er det han er for oss.
Det må være støvet.
- Hvorfor følger du etter meg? - Du skremte meg.
- Hvorfor følger du etter meg? - Jeg skulle bare...
Jeg hørte du rømte fra Marek. Jeg ville møte den råtassen...
- Slutt. - Klart. Sorry.
Hei, jeg forstår.
- Hva gjør du? - Ingenting.
- La meg være i fred, ok? - Selvfølgelig.
Våte drømmer!
Det kaller jeg dette stedet. Våte drømmer.
Jeg kommer hit for å drømme meg hjem. Til Newark.
Det ligger omtrent 800 mil den veien.
Tidligere mente jeg det var en slum, men nå savner jeg det.
- Det er bare å svømme. - Jeg har et hai-problem.
Jeg har det samme med rotter.
Vent.
Stefano.
Min venn, mr Robbins. Ikke ta på ham.
Dette er Stefano. Trenger du noe, har han det.
Fine støvler.
Sett dem på varelisten min. Når du dør er de mine. Ok?
Han gjør sånn med alle.
Hva slags varer har du?
Jeg har to dusin poteter, svært lite skadd.
Fem par underbukser. Størrelse 44. "Fruit of the Loom".
Ok... Jeg har 14 engangshøvler.
De er rosa, men det driter vi i, ikke sant?
Spiller du baseball?
Jeg har en baseballhanske. Er du høyrehendt?
- Jeg prøver å gjøre forretninger! - Jeg fant litt gummi.
Det var utrolig. Her...
Ta sekken...
Bær den opp på klippen, og hold deg unna oss.
Jeg vil ha denne hansken.
Kom tilbake. Det må da være noe du trenger!
Har du en båt?
En båt ...?
Jeg digger de støvlene.
Hva holder du på med? Ingen går ute om natten.
- Jeg tar ikke imot ordrer lenger. - Vi er alle her på livstid.
Vi har våre egne regler.
Du kunne være fra utenforfolket. Du er heldig jeg ikke drepte deg.
Syns du jeg er heldig?
Din siste time har kommet!
Du vet hva jeg vil ha. Ikke vær gniken.
Dette er absolutt min livrett.
- Godt, ikke sant? - Jepp, om du liker kadavre.
Det er ikke det for alle.
- Hvorfor er du her, Casey? - Kidnappingen av Weinburger-barna.
Var du med på det?
Bare som hjelper. Kjørte bilen, hentet kaffe, matet barna og sånt.
De ble stengt inne i et skap. Sa til sjefen at det var lite luft.
Men han tenkte kun på alle pengene.
Jeg ville ikke skade dem. Har en bror og søster på samme alder.
Forsyninger.
- Hva? - Forsyninger. Til utenforfolket.
- Hvor ofte kommer de? - To ganger i måneden.
Du kan bare glemme å kapre det helikopteret.
De bytter landingssted hver gang. Og hvem skulle fly det?
- De fleste her kan ikke lese engang. - Jeg kan.
- Fly helikopter? - Nei, lese.
Jeg burde spandere en drink på deg, mr Robbins.
- Killian? To glass med 12 dagers. - Dra til helvete!
Mr Robbins er ny her. Gi oss en liten smakebit.
Bånnski.
Hjernespasmer! Jeg har brukt år på å få til det.
- Dette kan ta livet av deg. - Hva?
- Kaller du mitt livsverk noe dritt? - Det er terpentin.
Din jævel! Jeg kan gi deg juling med bare én arm.
Jeg vil ikke ha bråk med en som kan lage en slik styrkedrikk.
Vi må til porten. Vi må til porten alle sammen.
- Hva skjer? - Han sovnet på post.
Han var advart. Dette er andre gang.
Reglene er til for å beskytte oss.
Den som utsetter noen eller oss alle for fare -
- begår en alvorlig forséelse.
Straffen er bortvisning!
Kan du ikke godta det?
- Du trenger ikke min godkjennelse. - Han brøt reglene.
Han vil dø på grunn av reglene. Uskyldige gjør alltid det.
De dør for noen andres regler.
Vi lever under konstant trussel.
Den mannen kunne vært skyld i vår død. Vi gjør det for å overleve.
Hvor lenge kan du holde deg våken uten å bli passet på?
Hva er problemet?
- Hvor er maten? - Dere får den når jeg sier det.
I morgen, om dere oppfører dere.
Vi er drittlei av å adlyde deg. Noen andre bør ha kommandoen.
Virkelig? Tenker du på noen spesiell?
Hva med han som stjal geværet fra deg og ga deg et bad?
Kanskje vi skulle spørre ham.
Det var ikke morsomt.
Det var morsomt!
- De tar snart livet av hverandre. - Vi kan ta et plyndringstokt.
Det holder ikke. Vi trenger jorda, maten, det hele.
- Vi trenger de andre gjengene. - Kanskje det fins en annen måte.
Kanskje vi skal gjøre det til en personlig sak.
Bare jeg og far.
Robbins!
God jul! Jeg har lagd en hatt til deg.
Du trenger ikke å gå med den. Vi har julefest, kom igjen.
Unnskyld meg.
Vær stille.
Vær stille!
Mr Dysart...
Da er vi i gang.
Takk. Det er et pent tre.
Skal vi synge julesanger?
Onkel Stefano har presanger til alle.
Disse småjævlene.
Disse små smulene av dagens teknologi ble skylt i land -
- og de er like gode som nye.
Se her.
Mine herrer...
Kom og ta!
Her... Det kommer kalde netter.
Jeg trenger den ikke, ellers takk.
Skru ned.
Enda et år har passert.
Det første for noen. Bare ett til for andre.
Vi har alle våre grunner til å være her, men vi har noe til felles, -
- noe som ikke kan tas fra oss.
Vi har bevist at vi ikke kan avskrives.
At våre liv betyr noe.
Vi er ikke dyr, vi er mennesker.
Det er vår benådning. Det er vår tilgivelse.
Det er vår frihet.
God jul, alle sammen.
Da vil jeg utbringe en skål.
Til alle ofrene. Må de hvile i fred.
- Du vil forlate oss? - Ved daggry.
- Hvor langt tror du du kommer? - Det finner jeg fort ut av.
Jeg har ikke alle svarene, men vi hjelper hverandre her.
Du kan ha mål og mening. Til og med venner.
De fleste ville kalle det et liv.
- Jeg vil ikke ha et liv med dere. - Hvordan er du blitt sånn?
Vi er alle skyldige i noens øyne, spesielt våre egne.
Etterhvert er du nødt til å tilgi deg selv -
- ellers vil du ikke overleve.
Lykke til, mr Robbins.
- Hva skjer? - Utenforfolket angriper.
Kom igjen, skynd dere!
- Hva skjedde? - Noen må ha røpet oss.
Spiller ingen rolle, vi følger planen.
- Mr Robbins... - Hva vil du, Casey?
- Blir du med meg på muren? - Kom deg vekk... kom deg vekk!
- Fikk vi et signal? - Vi har en spion i leiren deres.
Robbins... Tror du det fins en Gud som passer på oss?
Det er noe der oppe, men det er garantert ikke Gud.
Det er en angrepsstyrke i utkanten av landsbyen, sir.
Hva pokker venter de på?
Ned!
Det har begynt.
- Ser du noe termisk aktivitet? - Ikke som satellitten kan få inn.
- Du er sikker. - Den trenger mer varme enn dette.
- Helikoptrene er i alarmberedskap? - Nei. La dem kjempe ferdig.
Vann! Vann!
Der ryker dere, karer...
Unnskyld meg...
Få ham vekk herfra.
Jeg ønsker deg en god jul...
...og et godt nytt år.
Lenge siden sist, far.
Du har klart det bra alene. Jeg er imponert.
Virkelig flott sted du har fått deg.
Bare et steinkast fra havet.
Med de eiendomsprisene som er nå for tiden, har du vært heldig.
Dette er et topp sted, mener jeg.
Men jeg må si at sikkerheten her er ræva.
Se på dette! Dette er glimrende.
Jeg har kommet bakut med lesingen.
Jeg har liksom ikke tid.
Denne har jeg alltid ønsket lese: Kurvfletning - den kreative måten.
Nå må jeg drepe deg.
Hadde jeg visst du var her, ville jeg banket på først.
Rotta!
Faen...
- Er alt i orden? - Ja.
Takk. Jeg vet ikke hva som skjedde.
- Jeg så hvor han var... - Det er i orden.
De kommer hit flere ganger i året for å ta maten vår.
- Det var deg han var ute etter. - Kanskje Marek er blitt utålmodig.
Får han organisert mennene sine, vil han utslette dere.
Det er vårt problem, ikke ditt, mr Robbins. Ikke sant?
Han har militær trening.
Ikke bare soldat. Navy SEAL, spesialstyrkene, det hele.
Han er lært opp til å drepe.
Mennene vi hedrer i dag kjempet tappert og døde for oss.
Selv om de har gitt alt -
- må vi ikke ha vondt av dem. Smerten deres er vekk.
Nå er sjelene deres fri.
Når vi merker at frukten av deres arbeid er vekk, vil vi savne dem.
Her.
- Hvorfor lot de dette skje? - Direktøren vil vi skal slåss.
- Hvorfor? - Fordi han kan gjøre som han vil.
Du forstår ikke. Dette stedet er hemmelig.
Myndighetene holder det hemmelig. Ingen vet at det eksisterer.
Almenheten ville ikke godta det om de fikk vite det.
Derfor sørger de for at ingen rømmer.
Som min gamle katolske mor sa:
"Vi må betale for våre synder."
- Hvilke synder betaler han for? - Spør ham selv.
Han ga oss livet tilbake.
Han var kirurg. Han er fortsatt veldig dyktig.
Han hadde masse penger og en ung vakker kone.
Men hun kjedet seg og begynte å bedra ham.
Det slet ham i stykker innenfra.
En dag døde hun av en overdose.
Han hevdet det var selvmord, men juryen trodde ikke på ham.
Han fikk livstid.
- Tror du han gjorde det? - Han er den eneste uskyldige her.
Din løgner! Alt dette tullet om et nytt samfunn.
Du har planlagt å rømme i lang tid.
Hvor mye mangler, mr Dysart?
2000 meter.
- Hvorfor stopper de den ikke? - Det er et spesialfartøy.
Den kan unngå sensorpunktene. Den har et kjølesystem.
- De kan ikke se den? - Det vet vi ikke ennå.
Overvåkingsområdet strekker seg 8 kilometer fra kystlinjen.
De er ikke utenfor ennå.
Hva har du?
Fengselsdirektørens renserilevering. Lukk opp hovedporten.
1000 meter.
- 500 meter. - Den vil klare det.
Sending fra øya. Kode sju.
- Den er utenfor. - Det må den være!
Kom igjen! Vi må vekk!
Går det bra?
- Kanskje kjølesystemet ikke virket. - Pisspreik.
De ble tipset.
Direktøren har utplassert en. Derfor har vi vært så forsiktige.
- Du kunne vært spion. - Du har ansvaret for sikkerheten.
- Hva pokker mener du med det? - De er borte.
- Vi kan ikke gjøre noe med det. - Hvem var det?
Du kjenner dem ikke. De var i hulene i månedsvis.
Bra menn.
- Jeg vil være med på neste båt. - Hvem tror du du er?
De mennene jobbet hardt i årevis. Du har ikke gjort en dritt.
Han har rett. Du fortjener det ikke.
Ikke ennå.
Du kaster visst ikke bort tiden, Dysart?
Delene blir lagd her og så settes de sammen i hulen.
Er det denne du skal med?
Nei, mr Robbins. Jeg drar ikke.
For 30 år siden brukte jeg min kunnskap på å lage en kraftig bombe.
For penger.
Jeg trodde ikke på saken, ville bare ha pengene.
50 mennesker ble drept.
Nå er jeg der jeg hører hjemme.
Hva er dette?
Vi har jobbet på en energikilde.
Energikilde, liksom! Dette er en V8.
Ja, det stemmer. Fra en gammel Chevrolet.
Teoretisk kan den drive en flåte utenfor overvåkingsområdet.
- Dessverre er den ubrukelig. - Hvordan det?
Vi mangler en avgjørende del.
- Den mangler en mekanisme... - En fordeler.
Ja, en simpel fordeler. Som på en hagemaskin.
Fins i alle bilforretninger i hele verden.
Men problemet er, mr Robbins, vi er ikke en del av den verdenen.
- Jeg vil være med neste båt. - Vi har diskutert det.
Motoren mangler noen deler, ikke sant?
Jeg har sett det dere mangler i Mareks leir.
- Du bytter det mot en plass? - Sammen med Casey.
Han hører ikke hjemme her.
Du vet at sannsynligheten for at du kommer hjem i live er liten.
- Det er mitt problem. - Det er noe du burde vite.
- De som rømmer må fortelle om øya. - Og risikere å bli sendt tilbake?
Vi har ansvaret for å få dette stedet fram i lyset.
Båten er vår eneste mulighet til å få alle vekk.
Du har fått mitt tilbud. Godta det eller glem det.
- Så du skal tilbake til Marek? - Hvordan pokker vet du det?
Det er en liten by.
Du er modig, det må jeg medgi.
Men oddsen tyder på at Marek vil bli den nye eieren.
Du får ikke skoene mine.
Vent. Det sjokkerer meg at du tror det er derfor jeg kom.
Du trenger de skoene. Du kommer til å måtte løpe mye.
Om du blir såret vil du nok klare å slepe deg tilbake hit før du dør.
- Vet du hva som vil skje da? - Nei.
Alle vil begynne å slåss over de skoene.
- Det vil splitte hele landsbyen. - Vil du at vi lager en kontrakt?
- Bare skriv her nede... - Kom deg ut!
Vi sier det holder med en muntlig avtale.
- Jeg skal finne et vitne. - Ut!
Her er en skisse over den tryggeste ruten. Følg elven ned til fossen.
Mareks leir ligger øst for fossen.
Et eksempel på en eldre teknologi.
Oppfunnet for lenge siden av Sergei Molotov.
Bruksanvisningen er: Tenn på og kast.
Takk.
Lykke til.
Mr Robbins!
- Casey... - Jeg vil bli med deg.
- Vær så snill. - Gå hjem, Casey.
Jeg kan hjelpe deg. Jeg trodde vi var venner!
Har du noengang drept noen, Casey?
Jeg kommer til å måtte drepe. Uten å nøle, uten samvittighet.
Du blir aldri den samme etter det.
- Du er heldig som ikke kan. - Du kommer ikke tilbake.
Casey. Hvem var det som kom levende fra et møte med Marek?
- Det var deg. - Riktig.
Og jeg skal gjøre det igjen.
Du ønsker deg en venn? Jeg er den beste vennen du har hatt.
Gå tilbake. Gå.
Beklager at dere måtte vente. Jeg har vært litt opptatt.
Så... jeg tror det er på tide å skvære opp våre uenigheter.
Om noen er uenige kan de løfte høyre hånd.
Om dere har en.
Vel? Fint. Veldig fint.
Som dere ser har jeg kuttet ned på statsoverhodene.
Så fra nå av vil alt foregå rolig og sivilisert.
Ingen flere gjenger, dumme krangler eller slåssing.
Jeg har hatt mye å tenke på.
Grunnen til det er veldig enkel:
Jeg vil svært gjerne ha styringen.
Ok?
Fint.
Nei!
Du er jo bare guttungen!
En søt, hengiven, yndig liten gutt.
Bind ham.
Og jeg vil ikke ha ham skadet.
Sakte klatret de opp til toppen av trappen.
Så fant de tre bjørnene en gutt som sov i sengen deres.
Og de sa, "Hvem kan dette være?"
Den lille gutten svarte ikke, så den store pappabjørnen...
...rev armen av ham.
Du er så søt. Du er altfor ung til å være ute på egen hånd.
Hvor er de andre små vennene dine? Kommer de også innom?
Ikke vær sjenert, prat med onkel Walter.
Faen ta deg.
Bonjour. Guten Tag.
Velkommen.
Samme reglene som sist, min venn.
Men med en liten vri denne gangen. Du vil nok like det.
Førstepremien er sjansen til å leve. Andrepremien...
Det vil du ikke vite.
Ikke skuff oss. Vi har betalt inngangspenger.
Om dere nekter å slåss, vil det bli kjedelig -
- og da må jeg hoppe ned og drepe dere begge.
Nå!
Kom igjen!
Du må drepe meg. Jeg kommer meg aldri ut herfra.
Du kan redde dem.
Gjør det!
Nei...
Jeg prøver virkelig å bevare min tro på menneskeheten, -
- men du gjør det veldig vanskelig.
Jeg tok godt imot deg, jeg behandlet deg med respekt.
Jeg tilbød deg til og med en stilling.
Men hva gjorde du? Du fikk meg til å se ut som en tosk!
Jeg hater at sånt skjer.
Hva hadde du tenkt å gjøre? Skulle du prøve å drepe meg?
Trodde du virkelig at du kunne drepe meg?
Fy skam seg.
Ingenting går til spille her.
Jeg skal ha middagsselskap og dele ham med mine venner.
Du vil dø en veldig pinefull død.
Marek har samlet alle gjengene til et angrep.
Du må advare dem. Jeg signaliserer når de rykker ut.
Hvorfor gjør du dette?
Befrielse.
Gå nå!
Dysart!
En fordeler. Få den til å virke.
"Far" ble syk rett etter at du dro.
- Mennene er bekymret. - Mareks folk kommer til å angripe.
Vi må styrke barrièrene og tårnene, og grave en vollgrav.
Hva med noen feller utenfor barrièrene?
Vi kan fylle vollgraven med bensin. Mr Killian kan ordne det.
- Produksjonen dobles øyeblikkelig. - Og flere våpen.
Fortell mennene dine at vi trenger alt det metallet de kan finne.
Mr Robbins?
Det går seks av dem for hver av oss. Marek har samlet alle gjengene.
Vi klarer ikke å stoppe ham hvis han vil ha stedet vårt.
- Blir vi her dreper han oss alle. - Hva er det du sier?
- Skal vi forlate landsbyen? - Jeg kommer bare med kalde fakta.
Han vil at vi skal oppgi alt vi har jobbet for i 13 år.
- Jeg gjør det ikke uten kamp. - Han har rett.
Hvorfor lure seg selv? Vi har alltid jobbet for å overleve.
Det er eneste utvei.
- Forbered rømning. - Hva snakker du om?
Gjør det!
Mr Robbins...
Fulgte Casey etter deg?
Hva skjedde?
Jeg er lei for det.
Dysart.
- Er båten ferdig snart? - Nesten.
- Gjør den ferdig. - Hvorfor?
Jeg har vært her i 13 år. Helt fra starten.
Jeg har vært med på å bygge dette stedet med svette og kjærlighet -
- og jeg har sett mange gode menn dø for å forsvare det.
Og for første gang i livet mitt har jeg sett hva et hjem er.
Jeg kan ikke bare forlate det.
Jeg kan ikke bare overlate det til de dyrene.
Hvem har sagt at det ikke skal være noen her?
- Du sa at du ble bedre. - Jeg løy.
Jeg er døende.
Jeg har Hodgkins sykdom. Den forverrer seg.
Uten skikkelig behandling er den dødelig.
Vær så snill...
- Er det noen andre som vet det? - De får tidsnok vite det.
Men hittil er det bare deg.
Jeg har kun en måned igjen, kanskje to.
Men vi må løse et viktig problem før jeg forsvinner.
- Jeg vil du skal overta etter meg. - Hva?
Mennene respekterer deg. Du er en ledertype.
Nei.
- Uten deg har de ikke en sjanse. - Det er ikke mitt problem.
Det må bli deg.
Jeg risikerte ikke livet mitt hos Marek for å bli her.
- Jeg må vekk fra denne øya. - Ingen gir deg ordre.
Du var en soldat. Du må ha kjempet for noe.
Hør her... jeg tar meg av Marek. Av personlige grunner.
- Etter det reiser jeg. - Du kan ikke forandre fortiden.
Det er lett for deg å si, ikke sant?
- Du har ikke blod på hendene. - Hvordan kan du være sikker på det?
Jeg vet hva de tenker.
Det spiller ingen rolle.
Min kones død var ikke selvmord.
Ta med dagboken min når du reiser. Der står sannheten om dette stedet.
Gi den til noen som vil redde disse menneskene.
La oss teste den.
Mr Robbins?
Mr Robbins.
Jeg ledet et helikopterangrep på en landsby.
Den ble mistenkt for å være basen for oppskyting av biologiske våpen.
Jeg burde ha visst bedre.
Jeg hadde mye kamperfaring, så jeg burde gjennomskuet det.
Det gikk for lett.
Det fantes ingen radarovervåking, ikke noe antiluftskyts.
Jeg sa det til ham flere ganger, men han ga ordren likevel.
Og jeg fulgte alltid ordre.
Jeg pulveriserte stedet.
342 kvinner og barn.
Og de dysset det ned.
Vi lå an til å tape krigen. De trengte en seier.
De ga meg en medalje for innsatsen.
Selv etter at jeg drepte ham, var det ingen som hørte på meg.
Ingen ville høre sannheten.
Derfor må jeg komme meg tilbake.
Den sanne historien er gravlagt sammen med de kvinnene og barna.
Jeg må fortelle noen hva som virkelig hendte.
For jeg kan ikke leve med det alene lenger.
Sannheten må fram.
Alt sammen.
Angrip!
- Nytt plyndringstokt? - Nei, et masseangrep.
- Hva med termisk aktivitet? - Ikke foreløpig.
For helvete.
Marek!
Vil du ha det? Kom og ta det.
- Hva er det? - Sensorene overbelastes.
Noen vil få et utslag av dette.
Skaff meg et helikopter og en fullt bevæpnet opprørsstyrke.
Jeg har ham.
Jeg misunner deg ikke som skal tilbake til en slik verden.
Seks helikoptre står klar. Avgang om tolv minutter.
Jeg venter ikke. Si at de skal følge med.
I kveld skal vi gravlegge "far".
I morgen begynner vi med gjenoppbyggingen.
I morgen starter vi helt på nytt igjen.
Nei!
Hvor er den?
Er det med denne du forteller ham det han vil vite?
- Hvorfor? - Han lovet å la meg gå.
- Han lovet meg frihet. - Jeg har et løfte til deg.
Du hjelper til med å bygge en ny båt, ellers dreper jeg deg!
- Han kommer. - Hva?
Fengselsdirektøren. Han kommer straks.
Hva er koordinatene?
Hvor lander han?
- Hvor, King? - Nedre slette, forbi elven.
Det er ikke noe bra sted. Gi ham nye koordinater.
- Greit? - Ja.
Sir? Vi har radiokontakt, kode sju.
Ja?
Vi har problemer med landingsplassen.
- Hva mener du? - Utenforfolket...
De trekker seg tilbake gjennom det området.
Kom igjen, vi har ikke mye tid.
Du, "far"...
Du pratet med ham tidligere... Hva sa han?
Han ville at jeg skulle gå til myndighetene.
Han sa også at du skulle ta over etter ham.
Jeg avslører stedet for almenheten. Det har du mitt ord på.
Plukk ham opp.
- Kamphelikoptrene er her snart. - Plukk ham opp!
Ta av. Ta av, for pokker!
En... to... tre...
- Fire... fem. - Vær så snill!
Kom igjen!
Nei!
Vi må dra.
Vi må dra!
Nei...
- Vi venter på helikoptrene her. - Nei.
Vi kan ikke bli her. Vi må gjemme oss.